«Аби не стало гірше». Українці утримуються від критики влади
![](/img/article/9498/87_main-v1692272219.jpg)
Українці все ще готові терпіти. Поки що. До певної межі
Соціологи, з якими доводилось спілкуватися останніми днями, кажуть, що українці зціплюють зуби, коли на фокус-групах їх питають про ставлення до влади в цілому.
Дійсно, критика під час війни вищого керівництва виглядає недоречною. Сто років тому внутрішні чвари призвели до того, що Україну між собою «розірвали» вороги.
Але чи не дає влада сама приводів, аби до неї так ставилися, як ставляться? Якщо чи не щодня маємо розслідування про завищені тендери, про повернення до «великих» і малих будівництв, коли йде війна не з росією, а за освоєння фінансових потоків. Як ніби останній день. І коли публічними донаторами певних фондів виступають люди, які ще вчора «освоїли» з держбюджету мільярд з гаком, всі це теж прекрасно бачать. Бо хіба можна відбілити конкуренцію одним зданим на благе діло «Майбахом»? Так не працює. Вже не працює.
Та попри це українці все ще готові терпіти. Поки що. До певної межі. «Аби не стало гірше». Так було і в часи Януковича, в 2013-му, коли Банкова просто загралася з обіцянками, непомірними апетитами й «розводняком» західних партнерів.
Чи усвідомлює цю та інші проблеми влада? Чи усвідомлюють на Банковій, що корупція, помножена на брак компетенціі, який в її рядах існував і до війни, лише поглиблює суспільний запит на справедливість у всіх проявах? Чи розуміють на Банковій, що якщо не підняти кришку «Єдиного марафону» і не дати виходу негативній енергії уже в найближчі тижні, восени ми зайдемо в низку суспільно-політичних криз? Які точно не потрібні країні, що воює.
Але щоб цього не сталося, комусь треба точно натиснути на гальма. Зупинитися. І переосмислити те, що ми входимо в чергову битву за незалежність. Бо ця історія – про розуміння відповідальності.
А для цього необхідно скоригувати не тільки вималювану Банковою архітектоніку (яка, їй подобається), але й піти на абсолютне перезавантаження стосунків в парламенті, з опозицією, з медіа, з військовими. А також відмовитися від створення штучних конкуренцій в Генштабі. І працювати-працювати-працювати лише на перемогу.
Осінь вже скоро.
- Три фактори, які можуть наблизити Перемогу
- Чи треба розcтрілювати корупціонерів?
- Держава чи особиста вигода? Кожен робить свій вибір
- Навіщо влада дратує Захід?
- Ми не досягнемо економічного рівня розвинених країн у цьому поколінні
- За яку Україну воюємо?
- 575. Цифра, яку потрібно памʼятати завжди
- Україна – нація вільних. Вільні не заслуговують на війну
Коментарі — 0